ДИНАМІКА ЕТНІЧНОГО ТА РЕЛІГІЙНОГО СКЛАДУ НАСЕЛЕННЯ ЗАКАРПАТТЯ У ПЕРШІЙ ПОЛОВИНІ ХХ СТОЛІТТЯ - Товт, Атілла Атіллович; Фодор, Дюло Дюлович; Шилкіна, Гелена Олександрівна (Acta Academiae Beregsasiensis: Geographica et Recreatio, 2026)
Актуальність дослідження. Розглянуто процес і показники формування етнічного та релігійного складу населення Закарпаття у першій половині XX століття. З’ясовано історичні передумови нинішньої поліетнічності та релігійного розмаїття регіону. Предмет дослідження становить вивчення етнодемографічних особливостей динаміки структури населення на сучасній території регіону і виокремлення типових груп за етнічними та релігійними ознаками. Мета дослідження: аналіз трендів і змін у формуванні етнодемографічних та географічних особливостей населення регіону за умов суспільних шоків та історичних тенденцій розвитку у краї. Методологія дослідження: використані дані про етнічний та релігійний склад населення Закарпаття за переписами 1910 та 1941 років, cпроєктовані відповідно до актуального адміністративно-територіального поділу Мукачівської єпархії греко-католицької церкви за її шематизмами стосовно 1915 і 1945 року, а також методи аналізу, синтезу, узагальнення статистичних даних, порівняльної характеристики, типології населених пунктів за етнічною та релігійною ознаками. Результати дослідження: розглянуто процеси і тренди, встановлено причини та наслідки формування складу населення на рівні архідияконатів, деканатів і поселень єпархії, зміни територіальної структури та суспільно-географічних особливостей досліджуваних просторових одиниць. Виділено та проаналізовано типи населених пунктів за панівними етнічними та релігійними групами, визначено відмінності у чисельності і структурі їх населення. Практичне значення: отримано результати, які засвідчують, що серед етносів регіону у досліджуваний період більшість належала русинам, які проживали переважно в гірській частині краю. Значну частку етнічної палітри Закарпаття склали також угорці та німці. У релігійній структурі ключова позиція належала греко-католикам: більшість русинів, як і частина румунського та угорського населення, ідентифікувала себе греко-католиками. Висновки: з’ясовано, що проаналізовані історичні, етнодемографічні та географічні процеси мали суттєву роль у формуванні нинішнього різнобарвного етнічного та релігійного складу Закарпаття. Перспективи подальших досліджень: результати дослідження відкривають можливості для подальших досліджень, зокрема, для вивчення стабільності та точок розриву етнічних і релігійних просторових структур, аналізу ролі природних умов і церковної організації, а також просторових процесів міських центрів і релігійної дифузії.