МЕТОДОЛОГІЧНІ АСПЕКТИ ОЦІНКИ ІСТОРИКО-КУЛЬТУРНОГО ПОТЕНЦІАЛУ РОЗВИТКУ ТУРИЗМУ ТРАНСКОРДОННИХ ТЕРИТОРІЙ (НА ПРИКЛАДІ КАРПАТСЬКОГО ЄВРОРЕГІОНУ) - Провальнюк, Дмитро Вікторович (Acta Academiae Beregsasiensis: Geographica et Recreatio, 2026)
Актуальність дослідження: транскордонні території Карпатського єврорегіону акумулюють унікальний масив об’єктів культурної спадщини, які розміщені у поліюрисдикційному просторі чотирьох держав, проте більшість чинних методик оцінки туристично-рекреаційного потенціалу не адаптовані до міждержавного виміру і не враховують транскордонну доступність, розбіжність національних реєстрів та вимоги Карпатської конвенції (2003). Предмет дослідження: методологічні засади та критеріальний апарат комплексної оцінки об’єктів історико-культурної спадщини транскордонних територій в умовах єврорегіонального співробітництва. Мета дослідження – розробити та апробувати багатокритеріальну зважену методику оцінки історико-культурного потенціалу Карпатського єврорегіону, інтегровану з ГІС-інструментарієм та засадами Протоколу про сталий туризм Карпатської конвенції (2011). Методологія дослідження: системний підхід, метод таксономічного аналізу (таксономічний індекс розвитку за Sytnyk et al.), ГІС-моделювання та ізохронний аналіз транспортної доступності, інструменти партисипативного ГІС-картографування (PPGIS), аналіз реєстрових баз даних згідно з рекомендаціями INSPIRE та Карпатського реєстру спадщини. Результати дослідження: розроблено шестикритеріальну зважену модель (ІП = Σ Оi × Wi), що охоплює: історичну цінність (W=0,25), автентичність (W=0,20), стан збереження (W=0,20), транспортну доступність (W=0,15), туристичну інфраструктуру (W=0,10) та транскордонний контекст (W=0,10). Модель апробована на 127 об’єктах чотирьох держав-учасниць єврорегіону; сформовано чотирьохрівневу рейтингову шкалу, виявлено 23 пам’ятки-лідери. Практичне значення: результати придатні для розробки транскордонних туристичних маршрутів, стратегічного планування туризму в єврорегіонах, обґрунтування заявок на фінансування ЄС та формування спільних програм охорони об’єктів ЮНЕСКО. Висновки: запропонована методика долає обмеження традиційних підходів завдяки інтеграції транскордонного контексту як самостійного критерію та забезпечує сумісність даних між різними національними реєстрами. Перспектива подальших досліджень: впровадження BIM-технологій та 3D-сканування для цифрових двійників об’єктів дерев’яної архітектури, оцінка нематеріальної спадщини, апробація методики в інших єврорегіонах України.